Subtitrarea: redemer0 --- Resincronizare: CODYBOSS1969
Fiul meu este mort.
M-am uitat în adâncul sufletului și mi-am dat seama,
că nu simt niciun fel de tristețe.
Suferința este ca un fundal pictat.
Lacrimile nu mă aduc mai aproape de lume.
Fiul meu...
s-a rupt de mine,
ca o frunză de un arbore
și nu am pierdut nimic.
Acum, Joseph e fondatorul meu.
Această pierdere e fundația mea.
Joseph a făcut din mine fiul său.
Și simt o bucurie imensă.
În 1965, Abel și Junon au avut un fiu:
Joseph, primul născut.
După doi ani s-a născut sora sa: Elizabeth.
Pe când era la grădiniță, băiatul s-a îmbolnăvit
de o formă de cancer de sânge, numită Limfomul Burkitt.
Doar un transplant de măduvă putea să-l salveze pe Joseph.
Nici părinții lui, nici sora să nu erau compatibili.
Junon a conceput un al treilea copil,
Dar amniocenteza a arătat că placenta lui nu este de ajutor.
Abel a plecat la spitalul St. Louis în Paris
împreună cu fiul ei, care era pe moarte.
Junon s-a internat la maternitatea din Roubaix
iar micuțul Henri s-a născut.
Degeaba.
Joseph a murit 18 luni mai târziu.
Avea șase ani.
Henri nu a fost dus la înmormântare. Îl durea burta.
Elizabeth a devenit cea mai mare.
Șase ani mai târziu, Junon a avut ultimul copil,
Ivan.
Încetul cu încetul, amintirile legate de Joseph păleau.
A CHRISTMAS TALE
Junon?
Junon, ce s-a întâmplat? - Nimic.
E prostesc. Am căzut.
FATA CEA MARE
Sunt sterilă.
Sunt nefericită.
Furioasă.
Fierb de mânie.
Te urăsc și pe tine.
Săptămână după săptămână, aceeași durere mă bântuie.
Nu pare a fi niciun sfârșit.
A cui moarte jelesc?
Doliul...
Nu pe fratele meu Joseph.
Nu încetăm a vorbi despre el.
Nimănui nu-i pasă de fiul meu.
Iar el e viu.
E ca și cum cineva a murit și nu știu cine.
E stupid.
Nu am jelit pe nimeni, recent.
Îl caut pe acel mort, care nu mă lasă să trăiesc.
Nu-l găsesc.
Desigur...
dar mai încearcă odată.
Asta-i tot.
Bănuiesc că atunci când spun asta este o metaforă.
Dar o metaforă pentru ce?
Nu-mi lipsește nimic.
Chiar nimic nu-mi lipsește.
De ce va urâți fratele?
Cu trecerea anilor îl uram și mai mult.
CINCI ANI MAI TÂRZIU
Era Henri detestabil? Sau nu l-am iubit eu niciodată?
Cumpărase un teatru și mi-a produs piesele de teatru.
A-i fi datoare era o povară.
Eu reprezint foștii proprietari ai teatrului,
un teatru pentru care nu a fost plătit...
- Dar clientul meu nu este solvent. - Voi fi.
Nu am plătit pentru el, dar l-am cumpărat,
iar acum îl vând.
Am fost un manager de doi bani,
dar mâine o să-mi dublez banii.
Nu sunteți răspunzător din punct de vedere financiar pentru copiii voștri.
Nu sunteți obligat să plătiți datoriile fiului vostru.
Da da, moral. Iar Henry este într-o situație de sărăcie extremă.
Puteți confirmă ceea ce spune tatăl dvs.?
Bineînțeles!
Bineînțeles că este extrem de sărac.
Tatăl meu a fost chezaș,
așa că, legal, trebuie să-l repuneți în posesia casei și afacerii sale...
Orice s-ar întâmpla, nu-mi voi dezmoșteni fiul, indiferent cât de nesăbuit a fost.
Dacă vând pot să iau 700.000 de franci.
Nu știu cine v-a dat cifra aceea dar, ar putea fi mai mică.
Termină. E doar o problemă cu fluxul de bani.
Nu o să vindem nimic.
Am o soluție, Henri.
Poți ieși puțin?
Desigur.
Aici sunt trei plati.
Clienta mea este de acord să ramburseze datoriile acuzatului.
Tată, am o condiție.
Nu vreau să-mi mai văd fratele. Să nu mai vorbească deloc cu mine.
Niciodată.
Fără vizite, fără cadouri surpriză.
Să nu-mi mai vadă fiul, sau pe oricine din familie.
Nu pot face ceea ce-mi ceri, dragă.
Sunteți copiii mei.
Evident, tu îl poți vedea oricând vrei.
Dar eu nu mai vreau să trebuiască să-l suport.
Nici la tine, nici la Ivan, Simon,
în restaurant, de sărbători.
Niciunde.
Ceea ce îi ceri clientului meu
nu este rezonabil.
Doamna judecătoare, eu sunt un avocat din oficiu...
Clientul meu vrea doar ceea ce le este datorat.
Doamnă,
viața dvs. privată nu ne privește.
Oriunde voi merge, Henri să nu fie acolo.
Oriunde am să fiu eu, Henri nu va face parte din familie.
Henri nu a plătit niciodată o factură.
A fost prins asupra faptului,
a așteptat să facă un profit din ceea ce nu era a lui.
Ar fi ales închisoarea înaintea onestiei.
Când a fost târât în tribunal, am decis să-l salvez.
Pentru ultima dată.
Sora ta a vrut să depună mărturie împotriva ta,
pentru a te priva de controlul creativ.
Am invocat imposibilitatea de a depune mărturie împotriva familiei.
Sora dvs. a cerut să nu va mai vadă niciodată.
Cred că am auzit-o spunând
că sunteți...
izgonit.
Cred că ăsta-i cuvântul pe care l-a folosit.
Îmi pare rău.
Hoț. Bastardule.
Așa-i viața.
Voi mânca cu sora ta, iar apoi voi lua trenul de 10.
Vrei să bei ceva cu mine în gară?
La nouă jumătate?
Nu ești în pușcărie.
E mai bine decât nimic.
După 6 săptămâni de custodie de protecție judecătorul a respins cazul.
Henri a fost achitat.
A dispărut din viața mea.
Îl faci să pară că un diavol.
E ca un diavol.
Obișnuit, sucit. E banal.
Să fii respins de mama ta nu este normal.
De ce este atâta ură între mama dvs. și fiul ei?
V-am spus.
Henri este previzibil,
ca și răul.
ÎNTRE TIMP, ÎN ROUBAIX
Sunt eu.
Deci? Care-s veștile?
Acum e anemie refractara.
Cu un pronostic pe termen scurt, dezastruos.
Nu i-am înțeles dar,
statistic, voi muri de două ori.
Am cancer degenerativ,
care are o șansă de 75% să mă omoare.
Singura soluție este un transplant de măduvă.
Dar aș putea muri și din cauza transplantului.
Deci...
șansele sunt infime.
Da.
Nu a fost mare scofală.
Trebuie să mărim miză, ca în poker.
N-am fost niciodată bună la cărți.
O șansă din patru să fiu compatibilă cu frații mei.
Nu mai ai niciunul.
Păcat că fratele meu a murit tânăr.
O șansă de 25%.
Chiar dacă donatorul e compatibil,
transplantul poate omorî gazda.
Omori?
Da, omori.
Nu cancerul, însuși transplantul.
Și asta se numește...
GCG.
Grefa-contra-gazdă.
35% șanse.
Chiar trebuie să ne asumăm riscul?
Radiațiile și chimioterapia nu ajută.
De fapt, fenotipul sângelui meu este extrem de rar.
N-am avut niciun dubiu, dragă.
Paris, 1:00 a.m.
Ești bine?
Unde e?
La ușa de lângă.
Hei, amice.
Ce s-a întâmplat?
Am venit...
aici...
fără...
Fără?
Nu a mai fost niciun tren ieri seară.
E vina mea. Trebuia să fiu aici pentru tine.
M-a văzut Elizabeth?
Am speriat-o...
Povestește-mi. Care-i faza cu cuțitul?
Paul?
Pot intra?
Fiul meu a avut un șoc azi dimineață.
A auzit despre Junon.
Ia asta.
Scoate-mă de aici!
Noaptea îmi luau sânge.
BĂIATUL CEL MIJLOCIU
Trebuie să scot cântecul
O bilă de foc în burta mea
Baterii acide în ficat
Orificiile nu-s ale mele
Totul e blocat
Gură spartă, fund rupt
Ochii nu-s orificii
Dacă dai o gaură în unu...
un ochi absent...
Să anunțăm pe cineva?
Sunt însurat, mulțumesc!
Spitalul Roubaix - Serviciul de Hematologie
Am început să întrebăm pe la băncile de țesut.
Dar există un pericol real,
de a nu găsi o măduvă compatibilă.
Iar sângele placentar?
La fel.
Aveți o genă foarte rară.
Și ce înseamnă asta?
Transfuzie regulată pentru a compensa lipsa de celule roșii.
Dar infecția va crește.
Șansele de supraviețuire fără tratament
sunt de 10% după cinci ani.
Și dacă nu?
La bebeluși, în ultimă instanță, injectăm măduva părinților.
Un haplo-transplant.
Dar șansele scad. E foarte violent.
Iar viceversa?
De la copii la părinți.
Nu se face.
Cum așa?
Nu se face.
E o soluție disperată.
De ce să nu-mi dea Elizabeth viata?
E puțin rece, e un gel anestezic.
Vă este teamă?
Da.
O înțepătură mică aici.
E rapidă și nu doare deloc.
Mai puțin.
Sunteți curajoasă.
BĂIATUL CEL MIC
Ivan Vuillard, îl caut pe Paul Dédalus.
- Iar dvs. sunteți... - Unchiul lui.
Sora dvs. vă așteaptă în camera 19.
Cum se simte?
Nu-mi mai dau seama.
Dar a zis că vrea să te vadă.
Cred că a auzit că și unchiul lui a înnebunit la aceeași vârstă.
Țigări?
Ceva de băut?
Nu.
Mi-au pus mini-antene în craniu.
Să-mi citească gândurile.
Ți-e ascultat capul la fel de mult ca și fundul.
N-am avut un început prea bun de școală.
Așa ca acasă am exagerat.
Ce zice tatăl tău?
Că sunt singuratic.
Pentru că n-am niciun prieten.
Ai prieteni rai?
Nu știu pe nimeni de la școală.
La vârsta ta am devenit...
Aveam 15 ani...
iar viața mea era redusă la un careu de un centimetru.
Durerea era nonstop.
Dar eram prea tânăr ca să-mi dau seama.
Într-o noapte, mi-a venit.
Sora mea mi-a spus:
"Într-o zi o să vezi cât de fain a fost." Avea dreptate.
A fost terifiant dar frumos.
Și tu o să ai amintiri dragi.
Dar nu poți sta aici. Mă ocup eu de asta.
"Un pictor
cu o înclinație spre sâni și fund
e un bărbat salvat."
Cine zice asta?
Renoir, Auguste.
Cine altcineva?
Ai făcut testul de sânge?
Încă nu.
Voi știi joi, dar sunt șanse mici.
Pentru tine a 1 din 16.
Dă-ți mai mult silința! Mama mea e mătușa ta.
Niciun simț al familiei!
Taci, mă!
Ți-am văzut nepoții duminică.
Ivan mi-a dat pozele alea.
Ce au m-ai crescut!
Baz e la grădiniță?
E o vârstă minunată, pe care o pierzi.
Spune-i lui Elizabeth! Ți-e frică să nu o superi?
Ai văzut dragonul?
Nu-i un dragon.
E un tigru din hârtie.
Mârâie, dar nu mușcă.
A trecut o lună de când am văzut-o.
M-a invitat să iau prânzul cu părinții ei.
- A anulat? - Ceva legat de fiul ei.
Așa că am mâncat cu tatăl tău.
Iar Paul?
Vreo veste de la el?
Niciodată nu am vești de la Paul.
Nu știu nimic de Paul de când a făcut șase ani.
A construit un zid în jurul lui.
E un copil singur.
- I-au luat sânge. - Ce prostie!
Cu ce i-ar ajuta sângele lui?
Tiroida?
Ce cretini!
Am primit într-o dimineață
un formular de la Abel, pentru testele lui Junon.
Toți am primit.
Când am văzut fiolele de sânge,
am vrut să i se verifice cromozomii.
Paul e compatibil.
Iar nu?
Nu sunt.
Paul trebuie să treacă de comitet,
pentru ca să fie donator.
Claude ce zice?
Azi dimineață a fost împotriva.
Paul nu știe.
Îmi aștept rezultatele.
Așteptăm să le facă și copiii. Henri la fel.
Henri e un nemernic.
Această casă e a soțului meu.
A moștenit-o în ziua în care ne-am căsătorit.
Și locuim în ea încă de atunci.
Cu trecerea anilor am aranjat-o
și a devenit foarte confortabilă.
Abel și cu mine suntem bătrâni acuma și încă locuim aici.
Acesta este fotoliul în care Abel își citește ziarul.
Aceasta este masa unde îmi scriu scrisorile.
Copiii noștri nu mai locuiesc aici. Vin de sărbători.
Nepoții se joacă în pod la fel ca și părinții lor.
Acum cinci ani, Elizabeth l-a izgonit pe fratele ei, Henri,
iar casa a devenit mai puțin vioaie.
Datorită bolii mele, familia s-a reunit.
Paul are probleme. Ne pregătim de sosirea lui.
La spital, doctorul nostru
a făcut niște cercetări la o bancă de țesuturi din San Francisco.
Abel și cu mine încă căutăm un donator compatibil.
Buni!
Ne-am făcut injecții! Am fost la spital!
Nu m-a durut. Nu am plâns.
Acul m-a făcut să râd!
O să ne rămână cicatrice?
- Puneți-vă gecile în cuier. - Sunteți bărbați adevărați acuma!
Baptiste i-a făcut pe doctori să râdă.
- Spune-o! - Nu pot!
Haide!
Nu pot!
Am spus: "Lăsați-mă în pace, criminalilor!"
Și ai plâns, scumpule.
Nu-i nimic! Agățați-vă gecile.
Cum de ești bătrân, când soția ta e tânără?
Pentru că îmi plac femeile foarte tinere.
Când am cunoscut-o pe Junon, am cerut-o în căsătorie
și s-a măritat cu mine.
Bine.
Dintre mine și Basile, o să mor eu?
Ce întrebare prostească! Tu nu ești bolnav.
Nu ca și Junon.
Dacă da o mașină peste Baptiste și îl omoară?
Dacă nu treci pe zebra
și te lovește o mașină,
așa o bătaie îți dau,
că până și moartea vă fugi la cât de aspră va fi!
Basile și Baptiste și-au făcut testele azi.
Primim rezultatele marți.
Vrei să vorbești cu ei?
Termină!
Mama ta se dă la mine.
Nu pot face două lucruri deodată!
- E băiatul meu? - Da, e Ivan.
Nu, e bine.
Știi, nu e nimic tragic în asta.
E degenerativ.
Cu copiii aici, nu mai facem sex.
Nu-i adevărat!
Doar mai puțin...
Pleacă!
Sună-mă când primești rezultatele.
Și nu uita să-i aduci aminte lui Henri despre testul lui.
Vă așteptam pe tine și Sylvia pe data de 22.
Mama ta îți transmite iubirea ei.
Săracul Ivan.
Soția lui e leneșă. E o povară.
Mama a unei familii cu atâția copii.
Hai, mă!
Ea are doar doi, iar tu ai patru!
Dar Sylvia îi mohorâtă, nu-i așa?
Mie îmi e dragă fata aia.
Adevărat, l-a ajutat pe Ivan...
Nu-i o sfântă, crede-mă.
Lotul pe care-l vreau...
Aveți un item,
un set din smarald,
începând de la 25,000.
Vorbește cu un prieten.
Scuză-mă, am picat prost.
Deloc, tinere.
Sunt nepotul tău.
Paul?
Nu ești la școală?
Nu contează. Sunt încântat.
E ciudat să te văd.
Știai că Junon are nevoie de un transplant?
Tu ți-ai făcut testul?
Uite, Ivan a urlat deja la mine.
Sunt vinovat și nu-mi pasă!
O să fac testul ăla nenorocit și o să-i trimit testul lui Junon, prin curier.
Vino la noi de Crăciun.
Am fost la secția de psihiatrie. Am avut o depresiune nervoasă.
M-au lăsat să plec.
Du-te acasă. Spune-i mamei tale că ai venit.
O să-l sun pe Claude deseară.
Vineri, 22 decembrie
SCRISOAREA
Elizabeth,
la porunca tacita a fiului tău, am decis să vină acasă de Crăciun.
Ce cuvinte am putea găsi că să acoperim cinci ani de izgonire.
Mă tem că niciunul.
Că altfel, ar fi nevoie de o tărie interioară pe ca nu o ai.
Vechiul meu principiu:
Nu acționa peste capacitatea ta de a repara.
Junon poate face orice pentru că poate repara orice.
Alții pot face puține, înafară de a fi iertați.
Deci, tu și soțul tău, ați fost amândoi supraindulgenți.
Dar excesul de nebunie și violentă
al acestei noi structuri familiale,
a ajuns la limite pe care nu mi le imaginăm.
Suntem în mijlocul unui mit, iar eu nu știu care este acel mit.
Ce se va întâmpla de Crăciun? Nimic, desigur.
Dar odată ce-l spui pe nume, e mai ușor să înduri disconfortul
și să te ascunzi sub o pelerină de plictiseală.
Cunosc câțiva oameni
disprețuiți la fel de mult ca și mine. Tot timpul mă uimesc.
Da, îmi imaginez că într-o oarecare măsură este ceea ce vreau.
Și aștern cuvânt după cuvânt,
mă amuz, considerând scrisoarea asta ca fiind direct dintr-o
parodie a lui Kafka: un început bun pentru o poveste.
Aproape am ajuns.
Toate aceste tentative de asasinare mentală și socială,
de o întorsătură fericită, m-au transformat pe mine într-un personaj,
iar viața mea într-o nuvelă.
Patru ani mi-am văzut părinții în cafenelele din Paris,
pentru că prezența mea era insuportabilă din nu știu ce motiv.
Să fiu acceptat, de frățiorul meu nedreptățit,
ca un prizonier pe fugă.
Auzind că atunci când sora mea nu-mi nega existență
era o forță
în atacurile indecente și frenetice îndreptate spre mine.
Toate acestea sunt descrise greșit,
prin prisma singurătății mele.
Nu mai e necesar niciun cuvânt.
Ce cuvinte există
care să poată ajungă la blândețe, fără sentimentalisme,
după un așa dezastru?
Vocea poate aduce mai multe,
"Jur," după cum se spune la tribunal.
Acest ultim paragraf confuz,
e ca să spună că știu că această scrisoare nu necesită replică.
Nu-ți vei găsi cuvintele,
iar eu nu mă supăr.
Atâta că, te văd azi cu o milă frățeasca.
Sora nesăbuită, ți-ai insultat sângele.
Nu poți repara lucrurile, ești ca o fetiță cu o vază sparta.
Nu e nici vina ta, nici a vazei.
Ci a unui joc prostesc, care a mers prost.
Henri.
Unde-i Ivan?
Întârzie.
Lucrează.
Tu lucrezi?
Nu.
- Ce-i aia? - Picturi.
Pentru Abel.
Sunt ridicol.
E el.
Aștept de o oră!
- Nu te merit. - Ba da!
Nu.
- Ai plecat. - Nu.
- Ce se petrece în capul ăla? - Nimic.
- Ești nefericit? - Da, sunt.
- Constant? - Da, constant.
Din cauza mea?
Ce mai faci?
În 22 decembrie, în trenul spre Roubaix, m-am uitat intens la Ivan
și vărul lui, Simon, amândoi dormind.
Junon mi-a spus dinainte de instrucțiuni:
Să vorbesc calm, să nu mă joc cu Paul,
să țin prietenii lui Ivan la distanță.
- Nici măcar Spatafora? - Nu.
Să îi țin pe băieți departe de vărul lor schizofrenic.
Crăciun fericit!
- Ți-am spus, fără musafiri. - Și livrările?
Mergem la el, sau nu primim medicamente.
- Ce porcărie! - Mie îmi spui?
Vă ascundeți ca niște bătrâni.
Nu-mi place să ies afară. Am frică de excursii.
Preferăm să ne ascundem.
Dar sunt foarte ospitalier.
Tată!
A apărut o recenzie strălucitoare la ultima ta piesă
în Nord-Éclair.
Soțul tău o duce foarte bine.
Paul?
E acasă.
Nu are astâmpăr de când a ieșit.
Sărăcuțul de Paul.
După Crăciun se va întoarce la un institut.
E frumos că a vrut să-și vadă unchii.
Trenul s-a oprit în Lille.
Au fumat repede o țigară.
Înțelegi, trebuie să ajut copilul.
Paul a înnebunit, ca și mine la vârsta lui.
Dar nu am fost internat.
El e tânăr și încuiat în acea închisoare.
Trebuia să-l eliberez!
La 16 ani eu nu m-am putut ajuta.
A fost Henri și cu tine.
Așa că acum când îl ajut pe el, mă ajut pe mine.
Înțelegi?
Nu am mai vorbit cu Henri de ceva timp.
Sunt neliniștit. Fratele tău e instabil.
Când am avut 20 de ani, am încercat să ajut.
Ce păcat. Era atât de bun la școală.
Nu puteți să vă împăcați?
Sunt încântată de declinul său.
Nu te critic dar nu sunt orb.
Ești distanță.
Nimeni nu îndrăznește să vorbească cu tine.
Tipic!
Gata cu Henri, mama e bolnavă.
Nu da vina pe mine! Tu ai vrut întotdeauna o lume perfectă.
Ei bine, fratele tău nu era perfect.
Iar fiul tău e instabil.
Paul a aflat că e compatibil.
Paul?
Ce faci?
Nimic.
E întuneric aici.
Refuz să fiu reținută.
Nu o să fac piesa.
Piesa e grozavă. Copiii o adoră.
- Ai vorbit cu Henri? - Ieri la telefon.
Ajunge în dată de 24.
Mai odată!
Ești greu!
Uitați-vă la bandiții ăștia!
Lăsați-l.
Sylvia!
- Pot ascunde asta? - Ce îi?
Petarde.
Dragul meu!
Nepoate!
Unde-i Paul?
Așteaptă în living.
Ai ajuns.
Scuze, micuțule.
- În ce cameră? - În pod.
- Du-te în birou! - E bine.
- Vrei să te ajut? - Mă descurc.
Copiii sunt jos.
Unde doarme Elizabeth?
La etaj.
Iar Henri? Aici sau la hotel?
Să le luăm pe rând.
Deseară Elizabeth doarme în camera cu flori,
iar Paul în camera copiilor,
nu departe de mama lui.
Tu vei lua băieții cu tine.
Mâine e altă zi.
Ești bine?
Scuze, iau eu camera lor.
De ce?
Trebuie să dorm singur. Ei merg în camera lui Ivan.
Scuze că te deranjez. Nu durează mult.
Vreau doar să iau ceva.
Rezerva mea.
Asta a fost camera mea, acum 1000 de ani.
Ceva de băut?
Scuze, iau medicamente. Iau Haldol.
Nu-i nimic. Știu eu.
Ca vitamina C. Îmi dai voie?
Salteaua!
Doarme.
Mereu doarme.
Trăsătura de familie.
Ușor.
Elizabeth!
Haide surioară, scoală-te!
- E ora 16. - Deja?
Am ajuns.
L-ai văzut pe Paul?
Hai cu noi.
N-am pic de liniște!
Ce nebun sună la sonerie la ora asta?
Afurisitule!
Puteai să ne spui când vii.
Aș fi venit după tine.
N-am știut la ce oră ajung.
Am închiriat o mașină,
am găsit o fată și am adus-o.
Poate să stea?
Scuză-l domnișoară.
Abel. Încântat să vă cunosc.
Faunia.
Cum poate o femeie așa de frumoasă, să fie cu cineva așa de imposibil?
- Unde-i soția ta? - Du-te să o saluți în bucătărie.
Mama ta!
Termină, sau te spăl la gură cu săpun.
Frate! Bună.
Asta-i ușor. Ultima dată când te-am văzut aveai 3 ani.
Iar pe tine te-am văzut la spital.
Pe el l-ai văzut la spital.
Deci tu ești Basile.
Și tu ești Bastien.
Baptiste!
Ai uitat deja?
Eu sunt Henri.
Păi da!
V-am încurcat numele, dar v-am recunoscut.
Vă tot schimbați.
Ce s-a întâmplat cu tine?
Am fost reținut. Timp de șase ani.
Soția lui Abel...
Faunia.
Niciodată nu-mi spune mama.
Bine ai venit. Nimeni nu a zis nimic de tine.
Nici de dvs..
Eu sunt cea care are cancer.
Aia știu.
Am scris un toast pentru mai târziu, dar îmi este sete.
Incredibil de sete. Trebuie să beau.
Fiți amabili copii.
Căutați niște vin pentru unchiul vostru alcoolic.
Da, vreau vin. M-am întors. Trebuie să beau.
Ești bine?
Unde ai găsit-o?
Nu-i rea, așa-i?
- Îți lași barbă? - Nu, sunt doar obosit.
Am avut o săptămână rea. Și am aflat că nu sunt compatibil.
Bine ați venit în Arcadi, prieteni!
- Deja regreți? - Termină.
Lup nenorocit!
Paul e prea mare, dar pentru copii...
E mediu.
Ai dreptate!
Abel și Simon s-au strâmbat din nas.
- E acolo? - Nu știu.
- Poate se ascunde. - O fi în vacanță.
El e vărul meu Paul. Îl știi?
Bineînțeles.
Nu mai complota în fața mea.
Vezi-ți de pomul tău.
Candelabrul!
Bună, frumoaso.
Bună, banditule
Faunia... Sylvia.
Bunica mea.
Joseph, fratele meu mai mare.
Fratele lui Junon.
Asta-i Simon, când era mic.
El era tatăl său.
Iar ea era soția ta.
Madeleine.
Ce nume ciudat.
Unde a fost făcută poza asta?
Milan.
Ne-am cunoscut la o conferință.
Ne-am căsătorit. A durat o lună.
Apoi a avut accidentul de mașină.
Era frumoasă.
Șofer prost.
A fost fain aici, înainte.
S-a schimbat.
Aș dori să închin, pentru sănătatea lui Paul.
Îmi plac vacanțele noastre. Nimeni nu m-a crezut că ești nepotul meu.
M-ai luat de mână și îmi spuneai Junon. Îmi plăcea așa mult.
Dragă, te-ai odihnit?
Am dormit bine aici.
Femeile au nevoie de somn, în special mamele.
Niște suc de struguri o să-ți prindă numai bine.
Bună.
Ușurel!
Nici gând! Treaz de Crăciun?
Nu citi la masă!
Nimeni nu vorbește, m-am plictisit.
Am niște vești bune.
În sfârșit mi-am revenit, după moartea soției mele.
O să mă recăsătoresc.
Nu, glumeam. A fost o glumă.
Scuze, a fost de prost gust.
Când mă însor, nu port noroc.
Nu, nu mă însor cu nimeni, dar am făcut testul de sânge.
Se pare că sunt compatibil.
Dragă mamă, te poți baza numai pe mine.
Mersi.
Ce ciudat.
Eu nu ți-aș lua măduva.
Eu nu ți-aș oferi-o.
Pot să mă duc să mă culc?
Cum poți să-i suporți comportamentul?
Îi place să glumească. Așa ne-am întâlnit.
Simon!
Sunt recunoscătoare.
E insuportabil. Henri a așteptat în liniște.
Te-ai descurcat bine.
Du-te să te culci!
Rețeta ta e complicată.
- Când e comisia? - O să sun mâine.
- Nu mă duc. - De ce?
O face fratele tău.
Ai fost foarte curajos. Mai curajos decât el.
Dacă aș fi în locul lui Junon, te-aș alege pe tine.
Te enervează Henri?
Ești bine?
Încă nu mă iubești?
Niciodată nu te-am iubit.
Nici eu pe tine.
Nu am fost o mamă foarte bună?
I-am iubit pe ceilalți puțin. Mai puțin decât Abel.
Abel o iubește pe Elizabeth, e clar. Cei doi băieți...
Și eu am iubit-o pe sora ta.
Poate l-am iubit și pe Ivan.
Pentru că era atât de urât.
- Și eu am fost un copil urât. - Tu? Nu!
Ba da.
Iar eu?
- Tu? - Când m-am născut...
Tu ai fost un bebeluș? Nu-mi amintesc.
Tu îți amintești de mine?
Îmi aduc aminte când a murit fratele tău. În ce an a fost asta?
1971.
Atunci te iubeam.
Erai pe verandă. Eu am venit să stau la tine în poală.
Îmi amintesc rochia ta, bej, ca de catifea.
Am urcat...
Da, cred că te iubeam atunci.
Aveai trei ani.
Și după aceea?
- Război. - Total.
Dar am câștigat.
- Încă nu, fiule. - Scuză-mă.
Tu ai mielodisplazie. Eu sunt perfect sănătos.
Și ai nevoie de măduvă mea.
Ești așa de pretențios.
Și Paul e compatibil.
Paul, nebunul? Glumești? E un idiot!
Așa zici tu.
Sunt compatibilă cu mulți oameni.
Sunt o femeie foarte comodă.
Oamenii se bucura de compania mea.
Până și un nepot, pe care abia îl cunosc, e compatibil.
Tu ești singur, iar eu sunt foarte populară.
Și încă mai poți găsi alți donatori.
Nu vreau să injecteze chestia aia albă în mine.
Mai ales de la tine!
Mi se poate schimba chiar și grupa sanguină.
Vrei să-l suni pe tata și să fugi?
Poftim.
Nu-mi place chestia asta.
Îmi doresc să fii mândră de mine.
Te iubesc așa cum ești. Sunt mândră.
De ce? Eșuez la tot.
Micul meu evreu.
De ce zici asta?
Pentru că ești micuțul meu evreu.
Acolo unde doare.
Aici. Unde te doare când te lovești.
În vârful cotului.
Andrée îi spunea "micul evreu".
Ce s-a întâmplat? Micuții mei creștini au trecut la Iudaism.
N-am nici o idee. Păstrează-ți tu antisemitismul.
Frumușelul meu evreu!
Sunt singurul catolic din casa asta.
Ești un evreu micuț.
Ești bine?
Frumușelul meu evreu.
Ești supărată?
Cine-i supărată?
Te-ai plictisit?
Îngrozitor de mult.
Valiza mea e în portbagaj.
Va trebui să mă schimb la un moment dat.
Nu ne-ai spus.
Prietena lui Henri e ca o bombă.
Faunia?
Ai văzut fundul ăla?
Nu, dar tu da.
Poți să fii sigur! E ca al lui Angela Basset.
Nu ești prea atent, pentru un pictor.
Ce zici?
Despre ce?
Crăciun, tu, transplantul lui Junon, copiii.
Glumești? Vreau să plec.
Nici gând, băiete.
A fost foarte greu să vă strâng pe toți aici.
Nu pleci niciunde!
Sigur.
Păcat că facem asta așa de rar.
Întruniri de familie?
Cred că glumești.
Cu Henri și Elizabeth...
Sunt prins într-un război tribal.
I-am dus dorul.
Credeam că te enervează.
E fratele meu. Îl iubesc.
Ce i-a făcut Elizabethei?
Modestia îmi interzice să-ți spun.
Trebuie să fi fost un monstru.
Nu știu.
Știu! S-a culcat cu sora ta, nu?
- Sylvia, te rog! - Nu e neobișnuit.
Toți frații încearcă.
Dacă ar fi fost aia, era mai simplu.
Poate Abel știe ceva?
Când tu ai avut 16 ani, te-ai culcat cu Henri?
Presupun că nu a lăsat cine știe ce amintire.
Și cu vărul meu?
- Niciodată. - Ești sigură?
Bineînțeles.
Pentru că și Abel zice că ești atrăgătoare.
Nu cred.
Dacă te-ai culcat cu toți bărbații de aici, ar trebui să știu.
O familie de ciudați!
Familia Vuillards e ciudată.
Deloc. Suntem oameni obișnuiți.
Exact. Pretindeți că sunteți obișnuiți.
Tatăl meu are o fabrică de vopsea de păr. Iar mama este casnică.
Bunica ta a scris până și cărți pentru școli.
Era lesbiană.
Vezi? N-ai niciun argument.
Elizabeth e obișnuită.
Sora ta? A primit o medalie pentru matematică.
Soțul ei a primit.
Ea a scris cinci piese.
Adevărat.
Voi toți știți muzica. Știți să cântați la instrumente.
Până și copii mei scriu piese.
Familia Vuillard pretinde că este normală dar nu este.
Ce ciudat.
Eu cred că sunt obișnuit.
Ai niște lucruri delicios de ciudate în unele locuri.
Elizabeth?
Nu vorbești?
Grăbește-te te rog. Nu mai suport.
Fratele tău e un nemernic,
dar dacă-l bat nu rezolv nimic.
Paul se întâlnește cu comisia mâine.
Voi fi acolo.
Sunt cinci. Pediatrul,
anestezistul, un psiholog, cred că...
Șeful de comisie.
Nu-mi aduc aminte.
Plângi?
E așa de umilitor pentru el.
Dacă mai faci asta odată, te părăsesc.
Știu.
Nu-mi face pe plac.
E adevărat.
Îți făceam pe plac.
CE ESTE GCG CUTANATĂ?
Sindromul lui Lyell.
inflamarea pielii, bășici,
decojirea membranelor pielii,
moarte prin asfixiere.
Când arsurile să înrăutățesc, pacientul părăsește spitalul
și este încredințat unei secții de arsuri.
Aici scrie că gazda poate muri de vie.
I-a să văd.
Nu scrie în franceză.
Ba e. Citești tu prea repede.
E foarte clar.
Nu spune "moare de vie".
Se vorbește despre proces inflamator.
Nu vreau să ajung ca Ioan d'Arc.
Prefer să mor de un cancer liniștit,
decât să ard în fața ta.
Noapte bună.
Sâmbătă, 23 decembrie
REUNIȚI
Simon!
Spaț!
- Hai jos! - Calmează-te, vin.
Bună, fiule.
Mă bucur să te văd.
- Sănătos? - Ca niciodată.
- Familia? - Bine.
Viață amoroasă?
Am stat aici.
- Putem intra? - Nu prea.
Fiul lui Elizabeth. - Paul?
Nu o duce așa de bine.
Iar Junon e bolnavă.
Am auzit.
Așa că, fără musafiri anul ăsta.
Dă-i asta lui Junon.
Elizabeth e aici?
Dă-i un pupic.
- Cum e Sylvia? - Bine.
Vine deseară?
- Unde? - La sală. Cu Ivan.
Pe mai târziu, fiule.
Fetelor!
Cadouri.
Spatafora.
Sigur a căzut dintr-un camion.
- Frumos din partea lui. - E drăguț.
De când cu spitalizarea fiului meu și boala lui Junon,
am făcut calcule non stop.
Riscul de moarte asociat cu transplanturi: de la 5 la 20%.
Risc de recidivare: de la 15 la 30%.
Probabilitatea de recuperare: între 40 și 50%.
Dar riscul de GCG acut ajunge la 50%.
CONSULTAȚIE PSIHIATRIE COPII
Nu voi menționa nimic.
El e Paul. Ia un loc.
Ești bine?
Ia un loc.
Ești acolo?
Henri, ai văzut-o pe Anatole în pivniță?
A ieșit să facă cumpărături.
Ce prost îs!
Cine-i Anatole?
Ești nouă în casă.
Anatole e lupul. Trăiește în pivnița noastră.
În perioada asta merge să schieze.
Cine i-a pus numele de Anatole?
Bunicul și Bunica l-au numit Anatole.
Trăia cu Rosaimée.
Acum e aici.
Scuze că te întreb, scumpule...
Dar, cu viața pe care o trăiești,
mai e posibil un transplant?
N-am nicio idee.
Sunt compatibil.
Dacă nu...
Ce-i asta?
Nu-mi amintesc ce am scris.
Mai e o mică șansă ca Junon să nu fie bolnavă.
Ești pesimist.
Supraviețuirea crește speranța de viață.
Asta te sperie pe tine.
Doctorii omoară o femeie sănătoasă.
Ar pierde cinci ani fără să fie bolnavă.
Deocamdată, statisticile arate că va fi mai rău.
Totul e ipotetic.
Nu poți raționa pe segmente.
Să numeri de la un an la altul.
Junon va muri la o dată fixă.
Nu la o aniversare.
Și?
A te răni sau a muri sunt evenimente absolute.
Nu mori doar 10 sau 12%. Mori de tot.
Jocul a început, fie că-ți place sau nu.
Ori te tratezi ori nu.
Mori sau trăiești. Totul e un joc.
Treci de la discret la continuu.
Rația nu este o jumătate.
50% minus 1 minus exponențial la puterea minus lambda.
Lambda egal logaritmul lui 2.
Formula de supraviețuire este o integrală
de la zero la infinit...
1.45 years.
Fără transplant mai ai doar șase luni.
În aceeași manieră,
cu tratament, crește la...
3.7. Acum...
compară că trăiești cu cinci ani mai puțin, cu cea mai mică probabilitate,
cu 2.3 ani în plus cu tratament
comparată cu o probabilitate mai mare.
- Și obții... - Îmi permiți?
Vă rog.
Bolnavă sau nu, dacă va tratați
obțineți vreo doi ani.
E mai bine.
Preferi să nu?. Singură libertate va fi la pat.
Comisia și-a dat aprobarea.
Paul poate fi un donator.
Vin imediat.
Scuze.
Tu ai probleme relaționale serioase.
E așa de trist. Să fim obiectivi.
Niciun cuvânt amabil prietenelor mele. Am fost dar afară.
Ba da, dragă!
Ai făcut-o pe Junon să plângă.
Și când ai fost prea tânără, te-ai îndrăgostit prostește
de un bărbat care zboară mereu.
Iar apoi l-ai avut pe copilul ăsta...
Și am aflat de la Ivan...
Taci din gură. Sunt aici.
Da, știu, dar tu nu contezi.
Stai mă, Claude!
E o tâmpenie.
Scuze!
Cu un mers Elysian, pleci spre Champs-Elysées!
Nu stau aici.
Cât de nobil!
Am fost mândri de tine, Henri.
Imperial!
Unde-i Faunia?
În camera de lângă.
Nu te mișca.
E adevărat. Fiul tău a vrut să sară pe fereastra săptămâna trecută.
Soțul tău vine
și apoi te părăsește din cauza unui capriciu.
Serios, pe toate lumea o îndepărtezi.
Aproape ce am terminat!
Incredibil! E insuportabil!
Am fost nepoliticos?
Rănești pe toată lumea...
Pleacă!
Domnișoară, îți irosești viața.
Nu prea cred.
Da, am stricat lucrurile. Da am băut.
Faci cum vrei.
Cu sau fără tine, eu nu o să supraviețuiesc.
Sunt varză.
Vrei să-mi afli neajunsurile? Sunt peste tot.
Vrei să-mi vezi prima împărtășanie?
Prima mea bătaie la școală?
Scuză-mă dar sărbătoarea ăsta a fost un dezastru.
Sora mea mă tratează că pa un rahat!
Junon pleacă la spital în trei zile.
Tu o să vii într-un moment mai fericit,
dar acum, te rog, pleacă.
Ia cheile de la mașina mea
și pleacă.
Cum era?
Cine?
Cea care ți-a făcut asta.
Madeleine.
Cum era?
Cred că opusul tău.
A venit vreodată aici?
N-a avut niciodată timp.
Muream de foame.
Îmi faci o cafea?
- Lasă-mă în pace. - Plângi?
Nu, nu plâng.
Acum trei săptămâni nu era niciun tratament.
Solitudine și boala.
M-am spetit să-i aduc pe toți aici.
Până și Henri a venit. E compatibil.
Fiul tău e compatibil.
Iar ea se poartă ca o prințesă.
Nu-i pasă dacă are cancer, dar de iritații la piele da.
Mă scoate din fire.
Am luat-o de nevastă pentru că era curajoasă.
Nu-mi pasă.
Ești îngrozit?
De ce?
În cel mai rău caz respinge transplantul.
Poate fi mult mai rău.
Măduva ta o să pună stăpânire pe sistemul ei,
înlocuindu-l cu un hibrid în creștere.
Nu tu, nu mama ta. O himeră.
Cap de leu, trup de capră, coada de șarpe.
Aia-i GCG.
Se naște în gazda și pune stăpânire.
Poate fi benefic,
dar dacă nu o să meargă, o să urască organismul.
Îi va distruge organele,
oasele și nervii.
Totul.
- Cine te-a învățat toate alea? - Nu te băga.
Când câștiga, moare împreună cu cadavrul tău.
Unde îi?
De unde să știu eu?
La florărie, la un curs de yoga...
Cu cine îi?
A dispărut, dintr-un moft.
- O caut eu. - N-are rost.
Ne-am certat toate noaptea. E încăpățânată ca un catâr!
A decis să nu se trateze.
Foarte sinistru.
Vin într-o oră.
Te aștept în oraș. Mă plimb pe aici.
Ai grijă de tine.
Vorbesc serios.
Văd ceva. Aici e nodul.
Fumați prea mult, Dl. Vuillard.
Două pachete pe zi și mă pot opri când vreau.
Mai și beau, mult.
Da, văd.
E vreo problemă?
Pentru transplant, nu. Pentru dvs., da.
Nu-s dependent.
O să renunț fără ajutor. Nu-mi pasă.
Există riscul de a avea delirium tremens în timpul operație.
Nu sunteți într-o condiție bună.
Dă-mi formularul ăla.
M-am gândit să merg la cumpărături în Lille.
Vrei să vii cu mine?
Ca să știți și dvs., eu prefer să nu vorbesc.
Eu am contact limitat cu familia mea.
Aș prefera și mai puțin cu familia iubiților mei.
Bine.